Еди Маринов
Само човек

chitanka.info

Със плач роден,

отгледан в смях,

в сълзи намерен

и загубен в грях.

В сърцето — рана,

във главата — стон,

но с мечта голяма

и със сън — във тон.

Лицето е издрано,

очите — остарели,

но всетаки на рамо

кръста си поел.

Любов — неоткрита,

но търсена вечно,

чувството скрито е,

нали съм само човек…

София, май-септември 2007

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.